Pullo! Pullo!
Det er ganske godt, men de er meget flottere i virkeligheden.
Hvad har du gang i?
Jeg portrætterer bare herren.
Hvad mener du? Ud med sproget, din tyv!
Aventinens farverlav betaler mig
for at lave et vægmaleri af dig og Lucius Vorenus i arenaen.
Hvorfor skulle nogen gøre det?
Fordi I er berømte.
Der er malerier overalt.
Ja, de er ikke så flotte som mine.
- Berømt? - Ja.
- Mig? - Hele byen elsker jer.
I er symboler på broderlig kærlighed og forsoning.
Alle damers døre er åbne for Titus Pullo.
Vil du slippe mig nu?
Smukt, hvad? Vi ejer det hele herfra og ned til floden.
Pragtfuldt.
Vi må hellere vænne os til det. Cæsar kan sende mig i eksil.
- Fordi du reddede Pullo? - Så lever vi af jorden som bønder.
- Så streng er han vel ikke. - Han kan gøre meget værre ting.
- Hvad? - Nej, det er min spøg.
- Vi kan vel ikke lægge et lagen? - Næppe.
Næste gang er det ikke pænt tøj.
I bypiger er alt for sarte.
Jeg ligger her jo.
Skynd dig, inden jeg fryser ihjel.
- Hvor længe skal vi ligge sådan? - Til præsten ringer med klokken.
Juno hjælpe mig.
- Det er god jord. - Det er våd jord.
Mørk, uden ler... Man kan dyrke hvad som helst her.
- Hvor skal vi bygge huset? - På bakken.
Så behersker man dalen.
Hvis gallerne angriber?
Man ved aldrig.
Du skal lade som om.
Det gør jeg.
Nej, du gør ikke.
Kom til Far.
Pis.
Nå, hvordan var gården?
Clarissa, vent til du ser den. Den er vidunderlig.
Den er sikkert flot.
Hvad er der?
- I gætter det aldrig. - Nej.
- Pullo er flygtet fra hospitalet. - Hvad?
Han blev fundet på Via Appia.
- Han bad om at blive bragt hertil. - Her?
Han er indenfor.
Guder i underverdenen...
Han burde absolut ikke have redet.
- Alle hans sår har åbnet sig. - Den dummernik.
Han har fået bulmeurt mod smerten.
Hvis han overlever, bør han ikke bevæge sig
i mindst ti døgn.
Jeg sender ham til landet, så snart han kan bevæge sig.
Han vil ikke lave ballade.
Det bliver som i gamle dage.
- Lucius Vorenus. - Hvad laver du her?
- Hvor er jeg? - I Rom hos mig.
Du burde være på hospitalet i Avernum.
Og gå glip af alt det sjove? Hvorfor er jeg bundet?
Hvad er det, der er så sjovt?
Vi er jo berømte. Helte.
Sange, skuespil, billeder på murene...
Alt det ståhej... Og hvad så?
Du er langsom i optrækket.
Kvinder. De ved ikke noget bedre end en kendt mand.
Du er heldig at være i live. Men hvis du overlever dine sår,
kaster Cæsar dig sikkert i arenaen igen... og mig med.
Tror du, han gør det? Kaster os ind igen?
Det får jeg at vide i morgen. Jeg er blevet hidkaldt.
Kvinder... Du ville gå op i syningen som en gammel sæk.
Ligesom i gamle dage.
Det gør ikke noget.
Det er bare rart at høre din far grine.
Godt at se dig, Eirene.
Det er rimeligt nok.
Hvis du ikke kan, er det også i orden.
Eirene?
- Hvad laver du? - Ingenting.
Lyv ikke. Hvad har du i hånden?
Vi talte bare.
- Talte? - Ja.
Tåbe! Hvad hvis du havde dræbt ham?
Alle ville vide, det var dig.
En frigiven slave, der dræber sin tidligere herre.
Hvor ville du tage hen?
- Hvad ville du stille op? - Hun har ret.
Gå ind i seng. Vi taler ikke mere om det her.
Hun ser ud til at have det godt.
Godnat, Pullo.
- Må Juno beskytte dig. - Vær ikke bekymret.
Jeg må ikke lade Cæsar vente.
Se til Pullos bandage, Eirene.
- Mig? - Ja, dig.
Og giv ham noget grød.
Tak.
Fra og med i dag
har vor elskede fader Gajus Julius Cæsar påbudt,
at der skal findes hundrede nye mænd til senatet.
Tredjedagen før nonae afholdes en offentlig banket
for at fejre disse senatorer.
Slaver og frigivne slaver er ikke valgbare.
Der vil blive slået hårdt ned på ethvert optræk til uroligheder.
Jeg vil aflede floden gennem en kanal til Vatikanbakkerne.
Udmærket. Du vil aflede floden.
Udmærket, og uden tvivl fordelagtigt.
Det forebygger oversvømmelser og giver bedre adgang til Marsmarken.
På den tørlagte jord vil jeg bygge nye domstole.
Jeg vil også opføre et tempel til moder Venus.
Endnu et tempel... mægtigt.
Kunne vi diskutere udvidelsen af senatet?
Ja.
Gallere og keltere, du gamle.
Langhårede gallere og keltere med blå ansigter.
Du spøger.
Han spøger ikke.
Gallere og keltere i senatet?
De stammer, der har tjent Rom længst.
Jeg er forbløffet.
Godt, hensigten er at forbløffe.
Her kommer dagens helt.
Hvad er nu det, ingen laurbærkrans?
Hvad skal jeg stille op med dig, Vorenus?
Mod min ordre blandede du dig i en lovligt godkendt henrettelse.
En groft kriminel og ulydig handling.
Jeg beder ydmygst om undskyldning.
Du sætter mig i et dilemma.
Jeg kunne lade dig kaste ud fra Den Tarpejiske Klippe.
Men det enfoldige folk har gjort dig og Pullo til helte.
Hvis jeg straffede dig, ville det gøre folk vrede.
Jeg vil ikke forarge folket, altså kan jeg ikke straffe dig.
I stedet må jeg belønne dig, ellers virker jeg svag.
Hør efter nu, Cicero.
Med folkets bifald vil jeg udnævne Lucius Vorenus til senator.
Smart, ikke sandt?
Nu er I alle forbløffede. Vorenus, du ligner en, der har set gorgonen.
Undskyld... Jeg er rystet.
Vil du tale for dit folk i senatet?
Det ville være en ære, hvis du mener, jeg er værdig.
Ingen er mere værdig. Du bliver en fremragende senator.
Meget rørende.
De første uger holder du dig tæt til mig
- og lærer rutinerne. - Tak.
Tilgiv mig, men som din ven må jeg protestere.
En plebejer i senatet? Det er at gå for vidt.
Tag det ikke ilde op, Vorenus.
Jeg vil ikke springe rundt i en arena. Jeg må behage folket på en eller anden måde.
Byg et tempel mere, slå nogen ihjel. Folket er let at behage.
Senatet skal bestå af de bedste mænd i Italien,
ikke de rigeste gamle mænd i Rom.
Interessant.
Du vil forarge mange med dine gallere, keltere,
plebejere og den slags.
- Du må have flere livvagter. - Det har jeg sagt, men han vil ikke høre.
Vagter kan holde mine fjender væk, men kan ikke holde mine venner på afstand.
Du mener vel ikke mig? Jeg har ingen slette hensigter.
Det ved jeg. Du er godt nok i stand til alle mulige nederdrægtigheder.
Tak.
Hvis du ville forråde mig, havde du gjort det for længe siden.
Tro ikke, jeg ikke var fristet.
Så ikke flere vagter. Du vil altså stole på skæbnen.
- Meget gudfrygtigt. - Hold op med at tude, gamle kælling.
Hvem ville vove at lægge hånd på mig med Lucius Vorenus ved min side?
Snedigt.
Det overrasker dig stadig, at jeg kan snøre mine egne sandaler.
Sov godt, lille mand.
Din mor og jeg har tænkt på at finde en mand til dig.
En senators datter kan ikke gå uforlovet rundt.
Der er intet hastværk.
Vi finder en rig, gammel mand, du kan sno om din lillefinger.
En skønhed som dig kan selv vælge.
Jeg vil ikke have en rig olding.
Jo, da! Tænk på alle de kjoler, smykker og slaver du får.
Jeg er ligeglad med den slags.
Ligeglad?
Da jeg var på din alder, måtte jeg spise knogler fra rendestenen.
Tøj og smykker er ikke ligegyldige.
De viser, at din slægt er rig og magtfuld,
og at du er elsket og beskyttet og værdsat.
Men jeg vil giftes med en, jeg elsker.
Kærligheden kommer ikke af sig selv.
Man elsker ikke til at begynde med.
Vær en god og ærbar hustru, så kommer kærligheden.
Din mor og jeg havde vores problemer, ikke?
- Men se på os nu. - Vi kunne ikke være mere lykkelige.
Udmærket.
Altså bliver det en god, rig, gammel mand.
Jeg ville vække dig.
Hvor du end var, så havde du det ikke rart.
- Jeg drømte om varsler igen. - Du er snart et rigtigt orakel.
Skal jeg bede om noget dueurtevand?
- Så vil du sove bedre. - Jeg var på landet, og...
Jeg har drømt sådan i årevis.
Blodregn, sorte hunde, hætteklædte færgemænd... i årevis.
Men jeg lever stadig.
Jeg har aldrig drømt sådan før.
Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg opgive Rom og gemme mig, fordi du har mareridt?
Hvorfor ikke?
Jeg mener det.
Er du ikke træt af alt det slid?
Jo, jeg er ekstremt træt.
Men der er meget at gøre endnu, er jeg bange for.
Der er altid mere at gøre.
Hvad nytter det?
- Hvad nytter det? - Godt spørgsmål.
Jeg spørger Posca.
Sov nu, skat.
Junii-forfædre, vi beder jer velsigne denne mand af jeres blod.
Lad hans arm være stærk.
Lad hans sigte være nøjagtigt.
Lad hans hjerte fyldes af hellig vrede.
Godt, min dreng.
Goddag.
Venus! Jeg har et spørgsmål til dig.
Gæt, hvem jeg er.
Mange tak. Det var hyggeligt at møde dig.
Jeg klarer den herfra.
Vent.
Hvor er alle henne?
Jeg så ham sælge fisk på torvet.
I det mindste er han romer.
En god romersk fiskehandler er en adelsmand
sammenlignet med disse belgiere og keltere.
Der er en derovre med øreringe.
Godt at se dig.
Nu er det forbi. Gallerne har invaderet os.
Men bare rolig, de vender snart tilbage til deres bjerghuler.
Cæsar hidkalder dem kun, når han skal have støtte til en ny skandale.
Den rødhårede, der skygger Cæsar, er vel den berømte Lucius Vorenus.
- Ja. - De står hinanden nær.
Som far og søn.
Cæsar ønsker, folk skal tro det.
Han har ham ved sin side konstant.
En ussel soldat er senator i Rom!
Rolig, Casca.
Vi, kong Cæsars tro undersåtter, må lære at være tolerante.
Jeg vil gå hjem og drikke mig sanseløst beruset i vin.
Farvel.
Gamle fjols.
Han ved det. Du så, hvordan han så på os.
I så fald ville vi allerede være døde.
Han spiller en blind mand, der venter på, vi afslører os selv.
Han er ikke bange for os. Han anser os for at være kujoner.
Vi må gøre noget snart.
I dag bringer han gallere og keltere ind,
i morgen belgiere og slaver, og han får ikke fred,
før han har forvandlet senatet til et horehus!
Vi adelsmænd bliver en minoritet.
Vi bliver degraderede, magtesløse.
- Vi må gøre noget snart. - Hvad med den fordømte Lucius Vorenus?
- Lucius Vorenus er en horeunge. - Du lader til at kende ham.
Ja, jeg kender ham.
Hvem er Lucius Vorenus?
Soldaten, der sprang ind i arenaen for at redde en kammerat.
Det kan jeg svagt huske.
Cæsar har udnævnt ham til senator.
Og når Cæsar er i senatet, forlader køteren aldrig sin herres side.
Det er en frygtindgydende køter.
Skal vi gøre op med Cæsar i senatet,
må vi også gøre op med Vorenus.
Så slå også ham ihjel. Og hvad så?
- Han er populær. - Og hvad så? Jeg slår ham ihjel.
Folket skal stå på vores side.
Vi må ikke dræbe en af deres helte.
Det ville ødelægge det hele.
- Kun tyrannen skal dø. - Så dræb Cæsar i sengen.
- Han sover ikke med manden, vel? - Quintus.
Ikke nogen dum ide.
Vi kunne bestikke nogle af hans slaver.
Bestikke kokken og mundskænken, forgifte ham...
Det er ikke et almindeligt, billigt mord!
Det er en ærefuld opgave, der skal udføres ærefuldt.
I dagslys.
I senatet.
Med vore egne hænder.
Med mine hænder.
Du har ret.
- Tilgiv mig. - Det er alt sammen meget fint. Men hvordan?
Hvordan?
Hvad er der?
Er du stadig vågen?
Du bekymrer dig ganske højlydt.
Jeg føler, at alting går så hurtigt.
Det føles som om...
Nogle gange bliver jeg bange.
- Lucius Vorenus, var det det, han hed? - Hvad?
Soldaten, som Cæsar udnævnte til senator. Var det det, han hed?
Lucius Vorenus. Hvorfor?
Jeg har hørt det navn før.
"Jeg beklager, at vi ikke har set hinanden længe."
"Vore familier bør holde kontakten."
"Kan du komme og besøge mig i morgen?"
"Din hengivne Servilia."
- Hvor mærkeligt. - Er det?
Hvorfor vil hun se mig? Hun hader mig jo.
Det gør jeg også, men vi er venner.
- Hvad planlægger hun mon? - Intet, der gavner dig.
- Hvad vil du gøre? - Tage derhen, naturligvis.
- Er det klogt? - Sikkert ikke. Hendes vrede morer mig.
Du kommer med mig.
- Hvorfor? - Du skal beskytte mig.
Hvad mon den skøre, gamle skildpadde finder på?
- Tal ikke sådan om hende. - Hun er en skør, gammel skildpadde.
Jeg troede, du var ovre den slags.
Jeg prøver at komme det.
Du synes stadig om hende. Det er der ikke noget galt i.
Jeg føler kun medlidenhed med hende. Og med mig selv.
Og dig.
Med mig?
Din lille tosse.
Hvorfor er du klædt sådan?
Jeg skal ud på landet. Bare i dag. Få lidt frisk luft, strække benene...
Jeg tænkte på at stoppe ved helligdommen for Rusina
og bede hende tilgive mig for alt det forfærdelige, jeg har gjort.
Tror du, hun gør det? Tilgiver mig?
Hvem ved, hvad guderne gør?
Du kan tage med, hvis du vil.
Senatet samles i dag! Ingen sammenkomster i nærheden.
Ingen hasardspil. Ingen prostitution.
Må alle guder velsigne vor hellige fader, Gajus Julius Cæsar!
- Goddag, senator. - Goddag.
Må jeg forstyrre et øjeblik?
Læs min begæring!
Cæsar! Cæsar!
Kære Atia, dejligt at se dig.
I sandhed.
Og Octavian!
- Du er næsten voksen nu. - Ja, det synes jeg også.
Og så flot. Kom indenfor.
Her er flot. Har du fået malet?
Træk!
Senator Vorenus. Det drejer sig om dit barnebarn Lucius.
Jeg sværger, at det, jeg fortæller nu, er sandt.
- Du er i live! - Svar mig. Hvad er det for et barn?
- Hvor er Vorenus? - Han var her for et øjeblik siden.
Lige meget.
Marcus Antonius, vil du give os et øjeblik?
Det må undre dig, at jeg har inviteret dig.
Jeg er lidt forundret.
Jeg vil være den første, der fortæller dig, hvad der er sket.
Hvad er der da sket?
- Trebonius. - Mægtige Cæsar.
Jeg ved det, Barca. Jeg har ikke glemt det.
Mægtige Cæsar, du ville overveje at ophæve min brors eksil.
Jeg overvejer det fortsat.
Slip mig.
Hvad venter I på? Nu! Nu!
- Vent! - Slip mig!
Gør det.
Hold op!
Hvad er der galt?
- Hvor er han? - Hvem?
Din søn!
Sig, at det ikke passer.
Sig det! Sig det!
Jeg troede, du var død.
Lucius, drengen er uskyldig.
Sådan går det altid for tyranner.
Nej!
Tyrannen er død, republikken er genoprettet, og du står alene.
Vil du have lidt honningvand?
Nej tak.
Bare rolig, jeg gør dig ikke noget.
- Ikke endnu. - Gør mig noget?
Hvorfor skulle du gøre os noget? Vi har altid været gode venner.
- Politik er for mænd. Jeg har altid... - Ikke endnu.
Jeg vil lade dig lide længe.
Længe og dybt, som du har ladet mig lide.
Først vil jeg se dig flygte, flygte for livet.
Flygte til et rottehul i Grækenland eller Illyrien.
Så kommer jeg og finder dig.
Tak, fordi vi måtte komme.